Значај златног шакала (Canis aureus) и црвене лисице (Vulpes vulpes) као сентинел врста у епизоотиологији векторима преносивих болести у Републици Србији
The importance of golden jackals (Canis aureus) and red foxes (Vulpes vulpes) as a sentinel species in epizootiology of vector borne diseases in the Republic of Serbia
Apstrakt
Истраживања улоге шакала (Canis aureus) и лисице (Vulpes vulpes) у ензоотским циклусима векторима преносивих патогена у Европи, показала су да ове дивље каниде представљају значајне домаћине резервоаре за већи број узрочника као што су: Borrelia burgdorferi sensu lato, Anaplasma phagocytophilum, Ehrlichia canis, Bartonella spp., Babesia canis, Hepatozoon canis, Leishmania spp. Због тога што живе у непосредној близини људи и често су изложени већем броју раз- личитих врста артроподних вектора (крпељи, флеботомине, буве, комарци...), златни шакали и црвене лисице представљају погодне врсте за мониторинг већег броја векторима преносивих болести.
Истраживања улоге дивљих канида у ензоотским циклусима векторима преносивих болести у Србији су новијег датума. Код златних шакала одстрељених на више локалитета широм Србије, применом PCR-a у реалном времену, потврђено је присуство Leishmania spp., са укупном преваленцијом од 6,9%. Налаз указује на циркулацију узрочника лајшманиозе у силватично...м циклусу на територији наше земље. Иако аутохтони случајеви лајшманиозе у Србији до данас нису са сигурношћу потврђени, резултати истраживања указују на реалну опасност од појаве аутхотоних случајева лајшманиозе у хуманој популацији и популацији домаћих канида. Такође, код анализираних шакала молекуларним методама доказано је присуство ДНК A. phagocytophilum (0,9%), значајног зоонозног патогена и узрочника анаплазмозе људи и животиња, те присуство најчешћег узрочника бабезиозе паса, В. canis са укупном преваленцијом од 4,2%. Молекуларним методама код лисица одстрељених на локали- тетима у Србији такође је потврђено присуство неколико векторима преносивих патогена: Neoehrlichia sp. (FU98) (4,7%), H. canis (61,2%), три врсте борелија: Borrelia burgdorferi sensu stricto (0,8%), Borrelia lusitaniae (1,6%), Borrelia garinii (0,8%), и две врсте бабезија: Babesia vulpes (28,7%) и B. canis (0,8%). Приказани резултати су потврда да шакали и лисице могу бити коришћене као сентинел врсте за адекватан надзор болести које се преносе векторима на територији наше земље. На основу резултата мониторинга могућа је израда планова превентивних мера у циљу заштите здравља људи и домаћих животиња.
Studies on the role of the jackals (Canis aureus) and the foxes (Vulpes vulpes) in
enzootic cycles of vector-borne pathogens in Europe have shown that these wild canids are significant reservoirs for several pathogens such as Borrelia burgdorferi sensu lato, Anaplasma phagocytophilum, Ehrlichia canis, Bartonella spp., Babesia canis, Hepatozoon canis, Leishmania spp. Because they live close to humans and are often exposed to many different species of arthropod vectors (ticks, sandflies, fleas, mosquitoes,..), golden jackals and red foxes are suitable for monitoring many vector-borne diseases. Research on the role of wild canids in enzootic cycles of vector- borne diseases in Serbia is recent. The presence of Leishmania spp. was confirmed with real-time PCR in jackals shot at several localities throughout Serbia, with a total prevalence of 6.9%. The finding indicates the circulation of the causative agent of leishmaniasis in the sylvatic cycle on the territory of our country. Although ...autochthonous cases of leishmaniasis in Serbia have not been confirmed with certainty to date, the results of our research indicate a real threat of the occurrence of autochthonous cases of leishmaniasis in the human population and the population of domestic canids. Also, in the analyzed jackals, the presence of A. phagocytophilum DNA (0.9%), a significant zoonotic pathogen and cause of human and animal anaplasmosis, and the presence of the most common cause of canine babesiosis, B. canis with a total prevalence of 4.2%, was proven by molecular methods. By molecular methods in foxes shot at localities in Serbia was also confirmed the presence of several vector-borne pathogens: Neoehrlichia sp. (FU98) (4.7%), H. canis (61.2%), three Borrelia species: Borrelia burgdorferi sensu stricto (0.8%), Borrelia lusitaniae (1.6%), Borrelia garinii (0.8%), and two Babesia species: Babesia vulpes (28.7%) and B. canis (0.8%). The presented results are a confirmation that jackals and foxes can be used as adequate sentinel species for the vector-borne diseases on the territory of our country. Based on the results of monitoring, it is possible to develop plans of preventive measures to protect the health of humans and domestic animals.
Ključne reči:
шакал (Canis aureus) / лисица (Vulpes vulpes) / векторима преносиве болести / сентинел врсте / лајшманиоза / Србија / jackal (Canis aureus) / fox (Vulpes vulpes) / vector-borne diseases / sentinel species / leishmaniasis / SerbiaIzvor:
27. godišnje savjetovanje doktora veterinarske medicine Republike Srpske (Bosna i Hercegovina), 2022, 127-130Izdavač:
- Banja Luka : Veterinarska komora Republike Srpske
Finansiranje / projekti:
- Enzootic transmission cycles of tick-borne pathogen microorganisms</locale>
- Ministarstvo nauke, tehnološkog razvoja i inovacija Republike Srbije, institucionalno finansiranje - 200015 (Univerzitet u Beogradu, Institut za medicinska istraživanja) (RS-MESTD-inst-2020-200015)
Institucija/grupa
Naučni institut za veterinarstvo SrbijeTY - CONF AU - Sukara, Ratko AU - Ćirović, Duško AU - Mihaljica, Darko AU - Veinović, Gorana AU - Vasić, Ana AU - Tomanović, Snežana PY - 2022 UR - https://reponivs.nivs.rs/handle/123456789/611 AB - Истраживања улоге шакала (Canis aureus) и лисице (Vulpes vulpes) у ензоотским циклусима векторима преносивих патогена у Европи, показала су да ове дивље каниде представљају значајне домаћине резервоаре за већи број узрочника као што су: Borrelia burgdorferi sensu lato, Anaplasma phagocytophilum, Ehrlichia canis, Bartonella spp., Babesia canis, Hepatozoon canis, Leishmania spp. Због тога што живе у непосредној близини људи и често су изложени већем броју раз- личитих врста артроподних вектора (крпељи, флеботомине, буве, комарци...), златни шакали и црвене лисице представљају погодне врсте за мониторинг већег броја векторима преносивих болести. Истраживања улоге дивљих канида у ензоотским циклусима векторима преносивих болести у Србији су новијег датума. Код златних шакала одстрељених на више локалитета широм Србије, применом PCR-a у реалном времену, потврђено је присуство Leishmania spp., са укупном преваленцијом од 6,9%. Налаз указује на циркулацију узрочника лајшманиозе у силватичном циклусу на територији наше земље. Иако аутохтони случајеви лајшманиозе у Србији до данас нису са сигурношћу потврђени, резултати истраживања указују на реалну опасност од појаве аутхотоних случајева лајшманиозе у хуманој популацији и популацији домаћих канида. Такође, код анализираних шакала молекуларним методама доказано је присуство ДНК A. phagocytophilum (0,9%), значајног зоонозног патогена и узрочника анаплазмозе људи и животиња, те присуство најчешћег узрочника бабезиозе паса, В. canis са укупном преваленцијом од 4,2%. Молекуларним методама код лисица одстрељених на локали- тетима у Србији такође је потврђено присуство неколико векторима преносивих патогена: Neoehrlichia sp. (FU98) (4,7%), H. canis (61,2%), три врсте борелија: Borrelia burgdorferi sensu stricto (0,8%), Borrelia lusitaniae (1,6%), Borrelia garinii (0,8%), и две врсте бабезија: Babesia vulpes (28,7%) и B. canis (0,8%). Приказани резултати су потврда да шакали и лисице могу бити коришћене као сентинел врсте за адекватан надзор болести које се преносе векторима на територији наше земље. На основу резултата мониторинга могућа је израда планова превентивних мера у циљу заштите здравља људи и домаћих животиња. AB - Studies on the role of the jackals (Canis aureus) and the foxes (Vulpes vulpes) in enzootic cycles of vector-borne pathogens in Europe have shown that these wild canids are significant reservoirs for several pathogens such as Borrelia burgdorferi sensu lato, Anaplasma phagocytophilum, Ehrlichia canis, Bartonella spp., Babesia canis, Hepatozoon canis, Leishmania spp. Because they live close to humans and are often exposed to many different species of arthropod vectors (ticks, sandflies, fleas, mosquitoes,..), golden jackals and red foxes are suitable for monitoring many vector-borne diseases. Research on the role of wild canids in enzootic cycles of vector- borne diseases in Serbia is recent. The presence of Leishmania spp. was confirmed with real-time PCR in jackals shot at several localities throughout Serbia, with a total prevalence of 6.9%. The finding indicates the circulation of the causative agent of leishmaniasis in the sylvatic cycle on the territory of our country. Although autochthonous cases of leishmaniasis in Serbia have not been confirmed with certainty to date, the results of our research indicate a real threat of the occurrence of autochthonous cases of leishmaniasis in the human population and the population of domestic canids. Also, in the analyzed jackals, the presence of A. phagocytophilum DNA (0.9%), a significant zoonotic pathogen and cause of human and animal anaplasmosis, and the presence of the most common cause of canine babesiosis, B. canis with a total prevalence of 4.2%, was proven by molecular methods. By molecular methods in foxes shot at localities in Serbia was also confirmed the presence of several vector-borne pathogens: Neoehrlichia sp. (FU98) (4.7%), H. canis (61.2%), three Borrelia species: Borrelia burgdorferi sensu stricto (0.8%), Borrelia lusitaniae (1.6%), Borrelia garinii (0.8%), and two Babesia species: Babesia vulpes (28.7%) and B. canis (0.8%). The presented results are a confirmation that jackals and foxes can be used as adequate sentinel species for the vector-borne diseases on the territory of our country. Based on the results of monitoring, it is possible to develop plans of preventive measures to protect the health of humans and domestic animals. PB - Banja Luka : Veterinarska komora Republike Srpske C3 - 27. godišnje savjetovanje doktora veterinarske medicine Republike Srpske (Bosna i Hercegovina) T1 - Значај златног шакала (Canis aureus) и црвене лисице (Vulpes vulpes) као сентинел врста у епизоотиологији векторима преносивих болести у Републици Србији T1 - The importance of golden jackals (Canis aureus) and red foxes (Vulpes vulpes) as a sentinel species in epizootiology of vector borne diseases in the Republic of Serbia EP - 130 SP - 127 ER -
@conference{ author = "Sukara, Ratko and Ćirović, Duško and Mihaljica, Darko and Veinović, Gorana and Vasić, Ana and Tomanović, Snežana", year = "2022", abstract = "Истраживања улоге шакала (Canis aureus) и лисице (Vulpes vulpes) у ензоотским циклусима векторима преносивих патогена у Европи, показала су да ове дивље каниде представљају значајне домаћине резервоаре за већи број узрочника као што су: Borrelia burgdorferi sensu lato, Anaplasma phagocytophilum, Ehrlichia canis, Bartonella spp., Babesia canis, Hepatozoon canis, Leishmania spp. Због тога што живе у непосредној близини људи и често су изложени већем броју раз- личитих врста артроподних вектора (крпељи, флеботомине, буве, комарци...), златни шакали и црвене лисице представљају погодне врсте за мониторинг већег броја векторима преносивих болести. Истраживања улоге дивљих канида у ензоотским циклусима векторима преносивих болести у Србији су новијег датума. Код златних шакала одстрељених на више локалитета широм Србије, применом PCR-a у реалном времену, потврђено је присуство Leishmania spp., са укупном преваленцијом од 6,9%. Налаз указује на циркулацију узрочника лајшманиозе у силватичном циклусу на територији наше земље. Иако аутохтони случајеви лајшманиозе у Србији до данас нису са сигурношћу потврђени, резултати истраживања указују на реалну опасност од појаве аутхотоних случајева лајшманиозе у хуманој популацији и популацији домаћих канида. Такође, код анализираних шакала молекуларним методама доказано је присуство ДНК A. phagocytophilum (0,9%), значајног зоонозног патогена и узрочника анаплазмозе људи и животиња, те присуство најчешћег узрочника бабезиозе паса, В. canis са укупном преваленцијом од 4,2%. Молекуларним методама код лисица одстрељених на локали- тетима у Србији такође је потврђено присуство неколико векторима преносивих патогена: Neoehrlichia sp. (FU98) (4,7%), H. canis (61,2%), три врсте борелија: Borrelia burgdorferi sensu stricto (0,8%), Borrelia lusitaniae (1,6%), Borrelia garinii (0,8%), и две врсте бабезија: Babesia vulpes (28,7%) и B. canis (0,8%). Приказани резултати су потврда да шакали и лисице могу бити коришћене као сентинел врсте за адекватан надзор болести које се преносе векторима на територији наше земље. На основу резултата мониторинга могућа је израда планова превентивних мера у циљу заштите здравља људи и домаћих животиња., Studies on the role of the jackals (Canis aureus) and the foxes (Vulpes vulpes) in enzootic cycles of vector-borne pathogens in Europe have shown that these wild canids are significant reservoirs for several pathogens such as Borrelia burgdorferi sensu lato, Anaplasma phagocytophilum, Ehrlichia canis, Bartonella spp., Babesia canis, Hepatozoon canis, Leishmania spp. Because they live close to humans and are often exposed to many different species of arthropod vectors (ticks, sandflies, fleas, mosquitoes,..), golden jackals and red foxes are suitable for monitoring many vector-borne diseases. Research on the role of wild canids in enzootic cycles of vector- borne diseases in Serbia is recent. The presence of Leishmania spp. was confirmed with real-time PCR in jackals shot at several localities throughout Serbia, with a total prevalence of 6.9%. The finding indicates the circulation of the causative agent of leishmaniasis in the sylvatic cycle on the territory of our country. Although autochthonous cases of leishmaniasis in Serbia have not been confirmed with certainty to date, the results of our research indicate a real threat of the occurrence of autochthonous cases of leishmaniasis in the human population and the population of domestic canids. Also, in the analyzed jackals, the presence of A. phagocytophilum DNA (0.9%), a significant zoonotic pathogen and cause of human and animal anaplasmosis, and the presence of the most common cause of canine babesiosis, B. canis with a total prevalence of 4.2%, was proven by molecular methods. By molecular methods in foxes shot at localities in Serbia was also confirmed the presence of several vector-borne pathogens: Neoehrlichia sp. (FU98) (4.7%), H. canis (61.2%), three Borrelia species: Borrelia burgdorferi sensu stricto (0.8%), Borrelia lusitaniae (1.6%), Borrelia garinii (0.8%), and two Babesia species: Babesia vulpes (28.7%) and B. canis (0.8%). The presented results are a confirmation that jackals and foxes can be used as adequate sentinel species for the vector-borne diseases on the territory of our country. Based on the results of monitoring, it is possible to develop plans of preventive measures to protect the health of humans and domestic animals.", publisher = "Banja Luka : Veterinarska komora Republike Srpske", journal = "27. godišnje savjetovanje doktora veterinarske medicine Republike Srpske (Bosna i Hercegovina)", title = "Значај златног шакала (Canis aureus) и црвене лисице (Vulpes vulpes) као сентинел врста у епизоотиологији векторима преносивих болести у Републици Србији , The importance of golden jackals (Canis aureus) and red foxes (Vulpes vulpes) as a sentinel species in epizootiology of vector borne diseases in the Republic of Serbia", pages = "130-127" }
Sukara, R., Ćirović, D., Mihaljica, D., Veinović, G., Vasić, A.,& Tomanović, S.. (2022). Значај златног шакала (Canis aureus) и црвене лисице (Vulpes vulpes) као сентинел врста у епизоотиологији векторима преносивих болести у Републици Србији . in 27. godišnje savjetovanje doktora veterinarske medicine Republike Srpske (Bosna i Hercegovina) Banja Luka : Veterinarska komora Republike Srpske., 127-130.
Sukara R, Ćirović D, Mihaljica D, Veinović G, Vasić A, Tomanović S. Значај златног шакала (Canis aureus) и црвене лисице (Vulpes vulpes) као сентинел врста у епизоотиологији векторима преносивих болести у Републици Србији . in 27. godišnje savjetovanje doktora veterinarske medicine Republike Srpske (Bosna i Hercegovina). 2022;:127-130..
Sukara, Ratko, Ćirović, Duško, Mihaljica, Darko, Veinović, Gorana, Vasić, Ana, Tomanović, Snežana, "Значај златног шакала (Canis aureus) и црвене лисице (Vulpes vulpes) као сентинел врста у епизоотиологији векторима преносивих болести у Републици Србији " in 27. godišnje savjetovanje doktora veterinarske medicine Republike Srpske (Bosna i Hercegovina) (2022):127-130.